Fosfor

Tillbaka till Mineraler

Funktioner
I kroppen förekommer fosfor som fosfatgrupper. Dessa grupper har en betydande roll i olika processer i kroppen samt är en viktig beståndsdel i DNA, RNA, fosfolipider och nukleoproteiner. Många av de biokemiska reaktionerna i kroppen behöver fosfat för att de ska fungera. Efter förbränningen av kolhydrater, proteiner och fetter så binder fosfatet till den energi som frigjorts och det bildas adenosinfosfat (ADP). Att de binder sig gör att det i steget efter bildas ATP. Det kan även binda sig till kreatin som blir kreatinfosfat (CP). Båda dessa fossfatbindningarna behövs vid elektrolyttransporten, (som är transporten av elektrolyterna ”kroppens salter i blodet”) vid musklernas sammandragningar samt vid de neurologiska funktionerna i kroppen (nervsystemet). Andra saker som fosfat är nödvädigt till är bildandet av 2,5 difosfoglycerat som är det ämne som påverkar syresättnigen i våra vävnader i kroppen.

Fosfatgrupper kan även kopplas till vitaminer och proteiner som gör att vitaminerna blir aktiva i cellerna och andra delar av kroppen. Fosfat har även en uppgift i lipoproteinerna som gör att kroppen kan ta upp fett eller transportera det. Fosfor har även en viktig betydelse för hormonerna i vår kropp. Det är med hjälp av fosforhaltiga föreningar som hormonerna kan transporteras in i cellen.

Absorption och omsättning
Fosfor, som är organsikt, tas upp i tarmarna efter att det blivit spjälkat till ett oorganiskt bundet fosfat. Det mesta av fosfatet tas sen upp i tunntarmen genom en aktiv transport som är beroende av 1,25(OH) 2 D3 (D-vitamin). D-vitamin är därför viktigt för att kroppen ska kunna ta upp fosfor. Upptaget måste inte ske på denna väg utan kan även ske via en passiv diffusion. I kroppen går det även att återabsorbera fosfat. Det fosfat som filtreras bort från blodet passerar så småningom njurarna och njurarna kan då återabsorbera upp till 90 % av fosfatet som filtrerats bort. Återabsorptionen styrs till störst del av 1,25(OH) 2 D3. Då ser vi ännu tydligare att fosfor är beroende av D-vitamin. Hormoner i kroppen kan också hjälpa till att återabsorbera fosfat. Speciellt barn har en högre återabsorption eftersom man som barn har mycket tillväxthormon i kroppen som behöver fosfor.

Fosfatbrist
Det har inte påvisats någon fosfatbrist hos friska människor som är påverkat av för lite för fosfor från kosten. Däremot har man sett fosfatbrist hos spädbarn som lidit av ojämn parenteral nutrition (det är när energi och näring ges ut via blodbanan som dropp), hos personer med diabetes och personer med anorexi. Symptomen för dessa har varit rakit (mjukt skelett), ataxi (att man inte kan kontrollera sina muskelrörelser), aptitlöshet och muskelsvagheter. Börjar man få fosfatbrist utsöndras det mer kalcium än normalt med urinen vilket kan leda till sekundär kalciumbrist (lätt osteoporos= lätt benskörhet).

Fosfor i mat och rekommendationer
Vi bör få i oss 600 mg fosfat/dag men det är ett värde man inte är helt säker på då kroppens förmåga att anpassa sig för att klara de funktionella behoven inte är helt klarlagd. I maten hittar man fosfor i proteinrik mat som fisk, mjölk, mjölkprodukter och kött. I just dessa livsmedel förekommer fosfor i en löslig form vilket gör det lätt för kroppen att absorbera det. Skulle man få ett överskott av fosfor (oftast via kosttillskott) kan det orsaka besvär i mage och tarmar och det kan leda till diarréer.

Tillbaka till Mineraler

Källor
Näringslära för högskolan/mineraler/Fosfor (5:e upplagan 2006)

http://sv.wikipedia.org/wiki/Proteinkinas

http://www.alternativmedicin.se/sok/Min-002.html

http://vardhandboken.se/Texter/Nutrition-parenteral/Oversikt/

Bildkällor
Bild 1: Foto av André Karlsson Bild 2: Egen tabell av André Karlsson