Fetter

Funktioner
I kroppen finns det olika fetter (även kallade lipider). Dessa används som energikälla och som isolering. Vissa personer har mer fett i kroppen än andra och det kan bero på många olika faktorer. Det kan bero på i vilket kilmat man lever, vad man äter, hur mycket fett man äter, vilken sorts fett man äter och hur mycket fett kroppen förbränner. Fett behöver vi för att få energi så att kroppen orkar arbeta. För att vi inte ska behöva äta fett hela tiden lagras det överflödiga fettet i fettvävnaden och kan sen förbrukas när kroppen behöver det. Fettet fungerar även som isolering genom att behålla värmen i kroppen och för att skydda mot kyla. Andra funktioner fettet har är att det behövs för att lösa de fettlösliga vitaminer som vi får i oss. I annat fall skulle inte kroppen ha någon användning av dem. Fetter finns även som komponenter i vårt cellmembran där de fungerar som utgångsmaterial för att bilda signalsubstanser. Fett har ytterligare mycket viktig uppgift och det är att skydda organen vi har i kroppen. Det finns fett runtomkring organen eftersom att det fungerar som en slags stötdämpare. Fett har även påverkan på smaker, detta eftersom att många aromer är fettlösliga och de behöver fett för att smakerna ska komma fram.

Det finns olika sorters fett och skillnaden mellan fetterna är hur fettsyrorna är uppbyggda. Det finns fleromättat fett, enkelomättat fett och mättat fett. Flera fettsyror är essentiella (livsnödvändiga) eftersom kroppen inte själv kan tillverka dem och de behövs för att hjälpa immunförsvaret, hålla ett jämt blodtryck och hjälpa blodet att koagulera sig vid exempelvis sårbildning.

Inledning
Fetter är en stor grupp dit många lipider tillhör. Lipiderna har olika kemiska sammansättningar och strukturer men det som är gemensamt för alla är att de går att lösa i organiska lösningsmedel. Både strukturen och sammansättningen har stor betydelse för hur lipiden kommer att fungera och vad de kan användas till.

Man kan dela in fetterna i grupper där olika fetter har olika egenskaper. Huvudgrupperna är Triglycerider, Fosfolipider och Steroler. Innan vi går närmre in på de olika grupperna behövs det lite förklaringar om hur uppbyggnaden av fetter ser ut och fetternas sammansättning.

Fettsyror
Triglyceridernas huvudbeståndsdelar består av fettsyror. Fettsyror består av en kedja som är hopbunden med en kolatome och på sidorna av denna binds det väte till kolatomen. Det som kännetecknar en fettsyra är att den har en karboxylgupp (COOH) i den ena ändan och en metylgrupp i den andra (CH3). Det som skiljer de olika fettsyrorna åt är längden (antal kolmolekyler) samt om det finns dubbelbindningar och i såfall hur många. Det finns en generell formel för hur fettsyror ser ut och den ser ut enligt följande: CH3(CH2)nCOOH (där n står för hur många kolatomer det finns mellan metylgruppen och karboxylgruppen). Fettsyror kan ha olika många kolatomer i sin kedja men det är vanligast med fettsyror som har ett jämnt antal kolatomer. Det förekommer dock fettsyror med ojämnt antal kolatomer. För att dela in fettsyrorna har man gjort grupper efter hur många kolatomer som finns i fettsyran. Grupperna är följande, korta, medellånga och långa fettsyror. De i gruppen med korta fettsyror har 2-4 kolatomer, medellånga har 6-10 kolatomer och långa har 12-26 kolatomer.

Mättade och omättade fettsyror
Vad är det som bestämmer om en fettsyra är mättad eller omättad? Vad är skillnaden mellan en enkelomättad och en fleromättad fettsyra? Svaret är att den omättade fettsyra har en eller flera dubbelbindningar i sin kedja. I och med att det går åt en extra bindning från två av kolatomerna måste också två väten försvinna, närmare bestämt de två vätemolekyler som sitter intill kolatomen. Det som sen bestämmer om det är en enkelomättad eller en fleromättad syra är hur många dubbelbindningar det finns i fettsyran. Finns det bara en dubbelbindning är fettsyran enkelomättad och finns det mer än en dubbelbindning är fettsyran fleromättad.

I mättade fettsyror finns det alltså inga dubbelbindningar och då är alla platser upptagna av atomer och det går inte att lägga till exempelvis fler vätemolekyler.

Vissa fettsyror kan inte kroppen själv framställa utan dessa måste vi få i oss via kosten. Dessa fettsyror är därför essentiella.

Nomenklatur
När man skriver fettsyrorna i en formel använder man något system för att förenkla skrivandet. Det finns två olika sätt att beteckna fettsyrorna. Antingen använder man det system som kallas IUPAC och står för International Union of Pure Applied Chemistry. Detta system utgår från fettsyrans karboxylgrupp och skrivs först med antal kolatomer sen var dubbelbindningen sitter och om det inte finns någon allas skriver man en nolla efter. Ett exempel på en mättad fettsyra är smörsyra (CH3(CH2)2COOH. Här finns ingen dubbelbindning och därför förkortas det enligt IUPAC till 4:0 eftersom att det finns 4 kolatomer. Ett exempel på en fleromättad fettsyra är linolsyra (C18H32O2) i denna fettsyra finns det två dubbelbindningar eftersom att det fattas fyra kol för att den ska vara mättad och därför förkortas den enligt IUPAC till 9,12-18:2 eftersom att det finns 18 kolatomer i fettsyran och två dubbelbindningar. 9 och 12 står för mellan vilka kolatomer dubbelbindningarna sitter.

Det andra sättet att skriva numreringen på är med n eller ω (grekiska bokstaven lilla omega). Använder man denna numreringsmetod börjar man räkna från metylgruppen. Tar vi då linolsyran som exempel skriver man den som 18:2, n-6 där arton står för antal kolatomer, två för antal dubbelbindningar och n-6 för mellan vilka kolatomer dubbelbindningen finns (den andra dubbelbindningen ligger ytterligare sex kolatomer fram).

Isomeri
Med isomeri menas att olika kemiska föreningar kan ha samma molekylformel. Hos fettsyror är det vanligt att det finns tre olika isomerer (tre olika ämnen bakom samma molekylformel). De tre olika isomererna för fettsyror brukar vara geometrisk isomeri, en grenad kolkedja och positionsisomeri. Beroende på var dubbelbindningen är placerad (om det är en fettsyra med dubbelbindning) kan fettsyran anta olika form detta kallas geometrisk isomeri. Två olika sorters former förekommer på de geometriska isomererna nämligen trans och cis. Skillnaden mellan dessa har med dubbelbindningen att göra. I cis formen är dubbelbindningen på samma sida som väteatomen och i trans formen är dubbelbindningen på motsatt sida av väteatomen. Ritar man upp en cis och en trans form blir trans formen rakare och cis formen blir mer böjd.

Triglycerider
Triglycerider En triglycerid består av tre fettsyror, en trevärd alkohol samt en esterbindning. Vid sammansättning (syntes) av triglycerider bildas det en monoglyserid och efter det en diglycerid och slutligen blir det en triglycerid (tre fettsyror som binds till en trevärd alkohol med esterbindningar). Man betecknar de tre fettsyrorna med sn-1, sn-2 och sn-3. Vanligtvis är det enkelomättade eller mättade fettsyror som finns i sn-1 och sn-3. I sn-2 däremot brukar det vara en enkel- eller fleromättad fettsyra. Funktionerna hos triglyceriderna är olika beroende på hur fettsyrorna är placerade på sn-1,2,3.

Fosfolipider
Fosfolipider ser ut ungefär som triglyceriderna. Det som skiljer de båda åt är att den bara har två fettsyror och i stället för den tredje fettsyran har den en fosfatgrupp som är bunden till andra föreningar som exempelvis kolin eller serin. Fosfolipiderna fungerar som viktiga byggstenar i våra celler och kan hittas i ägg, då som lecitin som är en vanlig fosfolipid.

Steroler
Ett exempel på en sterol är kolesterol som är den mest känna sterolen. Det som steroler har gemensamt är att de är alkoholer som löser sig i fett. Kolesterol är ett mycket viktigt ämne för kroppen då det används som utgångsmaterial till mycket, som exempelvis syntes av vitamin D i huden och syntes av könshormoner samt gallsyror. Kolesterol finns i cellmembran och lipoproteiner. I cellen behövs kolesterolet för att påverka cellens genomsläpplighet (med hjälp av protein och fosfolipider). Vi får i oss kolesterol via maten men kroppen kan själv tillverka kolesterol. Skulle vi få i oss för mycket kolesterol finns det en mekanism som gör så att kroppens produktion av kolesterol hämmas.



Essentiella fettsyror
Alfa-linolensyra och linolsyra är två fettsyror som kroppen inte själv kan bilda utan de måste tillföras via kosten. Efter det att de kommit in i kroppen används de för att kroppen själv ska kunna tillverka alla övriga fettsyror. Anledningen till att kroppen inte själv kan bilda just dessa två fettsyror är att det saknas två enzymer som skulle behövas för att syntetisera fettsyrorna.

Kroppen kan föra in dubbelbindningar i fettsyror vilket gör de kan bildas nya fettsyror med annan struktur. Resultatet blir en ny grupp, fleromättade fettsyror som delas in i två familjer n-3 och n-6 (n-3 visar vid vilken kolatom dubbelbindningen sitter vid). Alfa-linolensyran kan omvandlas till dokosahexaensyra (DHA) eller Eikosapentaensyra (EPA) och valig linolsyra kan omvandlas till bland annat arakidonsyra. Alla dessa tre nya syror kan omvandlas till signalsubstans i kroppen. Det i sin tur gör att de kan styra delar av kroppen som till exempel vårt nervsystem och immunsystemet därför är dessa fettsyror essentiella.

Matspjälkning och absorption
Det är inte lika lätt för kroppen att ta upp fetter som det är med vitaminer och mineraler. Det går inte att ta upp i den form som vi äter det i. Därför måste nedbrytningen och absorptionen ske i flera steg. För att ta upp fettet måste det först spjälkas (delas) i nya bitar för att sen tas upp och transporteras med blodfetter vidare i kroppen ( med hjälp av lipoproteiner). En närmare förklaring följer nedan.

För att spjälka fetter är miceller och emulgering viktiga processer, för utan dessa bryts inte fettet ner. Ett emulgeringsmedel används för att blanda två substanser som egentligen inte blandar sig. Det fungerar genom att emulgeringsämnet består av två olika delar, den ena änden är hydrofob (håller sig borta från vatten) den andra hydrofil (vill vara vid vatten). Gallasyror och fosfolipider är exempel på bra emulgatorer. Emulgatorerna bryter fetternas starka ytspänning vilket gör att det blidas fettklumpar (droppar) i stället. Även monoglycerider fungerar som bra emulgator.

Micellerna fungerar på ungefär samma sätt som emulgatorer. MIcellerna är en sorts partiklar som bildas i vattenlösningar av exempelvis fettsyror eller gallasyror. Det är oljefasen i mitten som löser av micellen som i sin tur löser de opolära ämnena som exempelvis triglyceriderna, sterolestrarna och de fettlösliga vitaminerna.

Matspjälkning
Redan när fettet hamnar i munnen börjar nedbrytningen. I svalget finns det nämligen ett enzym som heter lipas som börjar spjälka kolesterolestrar, triglycerider och fosfolipider. Det som bildas efter spjälkningen är glycerol, monoglycerider och fria fettsyror (med fria fettsyror menas att fettet inte längre är bundet till glycerinet). Lipas finns även i magsäcken och gör samma sak med fetterna här som enzymerna i svalget. Bukspottskörteln skickar ut lipaser (lipas-kolipas, kolesterolesteras samt fosfolipaser) som hjälper till att bryta ner fettet. Även gallan påverkar fettspjälkningen genom att tömma gallsalter i tolvfingertarmen. Tömningen av gallsalterna påverkas av hormonet kolecystokinin. Detta hormon påverkas även av utsöndringen av enzymer från bukspottskörteln.

Maten har nu alltså blandats med saliv som innehåller lipas, lipas från magsäcken och enzym från bukspottskörteln och gallsyra. Alla dessa enzym och galla hjälper nu till med emulgeringen av fettet. Det är efter alla dessa processer som den stora nedbrytningen av triglycerider börjar och det sker i tolvfingertarmen.

De kortare fettsyrorna kan tillsammans med glycerol tas upp direkt av tarmen medan triglyceriderna och de längre fettsyrorna måste spjälkas mer innan de kan tas upp. Det som händer med triglyceriderna i tolvfingertarmen är att den översta och understa fettsyran själkas bort (sn-1 och sn-3). Fosfolipiderna hydrolyserars (delas) av fosfolipaserna som kommer från bukspottskörteln och det gör att det blir en fettsyra som stannar kvar i den ursprungliga triglyceriden oftas på plats 1 eller 2 (sn-1, sn-2). Kolesterolestern som fortfarande inte är nedbruten delas nu av gallsalter och det som blir kvar efter klyvningen är fritt kolesterol och en fettsyra. Efter delningen av kolesterolet är allt fett färdigspjälkat och kan nu tas upp av tarmen.

Absorption
Fetterna absorberas i tolvfingertarmen och ungefär 90 % av allt fett vi får i oss absorberas. För att fettet ska kunna tas upp via tunntarmsmembranet måste fetterna första blanda sig så det bildas blandmiceller. Blandmicellerna gör så att opolära ämnen kan transportera sig in via tunntarmsmembranen och eftersom fetter är opolära är de beroende av micellerna. I tunntarmen finns det mängder av villi och mikrovilli som alla innehåller lymfkärl och blodkärl. Det är i villi och mikrovilli som fettet tas up och transporteras vidare via blodsystemet eller lymfsystemet. Inne i tarmen finns det även intracellulärt tarmcellslipas och det används för att dela korta di- och triglycerider och en stor mängd monoglycerider för att sen skicka det vidare till levern. De fettsyror som är fria binds till albumin för att sen transporteras med blodet. Alla de fettsyror som var långa och sen delades återsamlas i tarmväggen och bildar kylomikroner (transporteras till olika delar av kroppen och bryts sen ner igen för att användas på det specifika stället) som transporteras via lymfan ut i blodet.

Transport av fett
För att fett ska kunna transporteras runt genom blodet krävs det en sammansättning av olika molekyler som kallas lipoproteiner. Lipoproteinerna består av ett ytskikt med protein, fosfolipider och kolesterol. Alla ämnen i det yttersta skalet är vattenlösliga och detta medför att fettet kommer att bli vattenlösligt. Innanför ytskiktet finns det en kärna som består av estrar, triglycerider, kolesterolestrar och fettlösliga vitaminer. Nu när vi beskrivit hur ett lipoprotein ser ut kan vi dela in det i fyra olika grupper. Grupperna är LDL (low density lipoproteins), HDL (high density lipoproteins), KM (kylomikroner) samt VLDL (very low density lipoproteins). Lipoproteinerna har olika uppgifter I kroppen beroende på vilken sammansättning de har.

Kylomikroner
Kylomikronerna transporteras ut i kroppen via lymfsystemet. I kapillärväggarna finns det enzymer som gör att triglyceriderna i kylomikronerna hydrolyseras. Hydrolysen behövs för att kylomikronerna ska kunna ta sig in i blodkärlen genom kärlväggen. Vid hydrolyseringen blir triglyceridena till monoglycerider, glycerol och fria fettsyror. Detta gör i sin tur att muskelceller och fettvävnaden kan ta upp ämnena. Dessa ämnen används sen i den så kallade Citronsyracykeln för att ge energi till cellerna. Det kan även vara så att de lagras i fettvävnad efter att ha slagits ihop till triglycerider igen. Det som inte tas upp av musklerna eller lagras som fett fortsätter till levern. I levern omsätts sen fettet.

VLDL (very low density lipoproteins)
Syntesen av VLDL sker främst i levern och beror på vårt näringstillstånd. Syntesen styrs till största delen av triglycerider från fettvävnad men även om vi får i oss mycket kolhydrater ökar syntesen av VLDL. VLDL hydrolyseras på ungefär samma sätt som kylomikronerna i musklerna och i fettvävnaden. VLDL partiklen töms och det som blir över lagras i levern eller omvandlas till LDL.

LDL (low density lipoproteins)
LDL kommer från omvandlingen av VLDL. LDL är den mest kolesterolrika partikeln (ca 45 % är kolesterol). LDLs största uppgift är att transportera ut kolesterol till cellerna i vår kropp. Detta behövs för att kroppen inte själv klarar av att producera tillräckligt med kolesterol till cellerna i alla delar av kroppen.

Cellerna använder en receptor som sitter på ytan av cellen som känner av när det kommer LDL molekyler. Cellen tar då upp dessa om den känner att den behöver mer kolesterol. När LDL molekylen tagit sig in i cellen bryts LDL ner och kvar blir kolesterol och protein. Kolesterolet som släppts ut i cellen används för att bygga upp nya hormon och membran. Hur omsätts då kolesterolet? Jo det finns bara ett organ i hela kroppen som kan göra sig av med kolesterol och det är levern. Den försvinner via vår avföring sedan levern omvandlat kolesterolet till gallsyror. Allt kolesterol som blir över av det som släpps ut inne i cellen lagras för att cellen sen ska kunna använda det vid behov. Lagret fylls på när kolesterolet är slut av receptorerna som då känner av att det saknas kolesterol.

HDL (high density lipoproteins)
HDL har som uppgift att transportera kolesterol från cellerna till levern. HDL ska även ta hand om skräpet efter nedbrytningen av triglycerider och bära protein som aktiverar enzym. Uppbyggnaden av HDL är 50 % protein, 22 % kolesterol och 24 % fosfolipider. HDL är kallat det goda kolesterolet eftersom man vid studier har sett att vid höga halter HDL (i samband med bra totalvärde) minskar risken för hjärt- kärlsjukdomar.

Fettförbränning
Kroppen måste göra sig av med vissa delar av det fett vi får i oss annars skulle vi bli överviktiga. Vid ansträngning använder kroppen energi och det kan den få från bland annat fett (även kolhydrater). Enkelt förklarat så handlar allt om att kroppen behöver kolesterol och för att det ska bildas måste man tillföra energi i olika processer.

Det som händer är att fettsyror oxideras i beta- oxidationscykeln. Det bildas då acetyl- CoA. Acetyl CoA används i en process som kallas citronsyracykeln. Citronsyracykeln använder acetyl- CoA för att bilda energirika föreningar. Det är dessa föreningar som gör så att andra processer fungerar i kroppen och gör så att vi orkar utföra arbete (det bildas energi). Fett lagras i olika deppåer i kroppen och för att ta fett från dessa krävs det att vi inte får i oss några kolhydrater eller att vi behöver mer energi än vi får i oss. Det som då händer är att citronsyracykeln inte får något acetyl- CoA att omvandla till energi så därför bryts det loss fettsyror från vår fettvävnad. Fettsyrorna transporteras till levern där det bryts ned till acetyl- CoA som sen transporteras vidare till citronsyracykeln där det omsätts till energi.

Fettbrist
Fettbrist ser inte ut på samma sätt som vitamin eller mineralbrist. Vitaminer och mineraler har ofta specifika symtom eller påverkan på kroppen beroende på vilken vitamin eller mineral det är. Vid brist på fett brukar det inte vara lika allvarliga symptom som vid många vitamin- och mineralbrister. På 1930-talet observerade en amerikansk forskare att personer med fettbrist fick symptom som eksem, hudpigment bildades, håravfall samt tillväxten kunde minska. Nya symptom man har hittat är återkommande inflammationer, torr flagig hud, dåliga smaklökar och försämrat mörkerseende. Smaklökarna påverkas eftersom att många aromer är fettlösliga och vi känner inte smaken om de inte blandas med fett. Mörkerseendet påverkas eftersom att det är vitamin A som hjälper till med mörkerseendet och det är en fettlöslig vitamin och därför behövs det fett för att kroppen ska kunna utnyttja vitamin A. Det är inga livshotande symptom vid fettbrist men det kan uppstå allvarliga situationer om vi inte får i oss de essentiella fettsyrorna. Det finns visserligen bara två fettsyror som är essentiella (alfa-linolensyra och linolsyra) men det är de två absolut viktigaste fettsyrorna.

Fetter i maten
Fett finns i många livsmedel. Den sortens fett som det finns mest av i livsmedel är triglycerider. Över 90 % av fettet i livsmedel är just triglycerider. Självklart finns det andra fetter också som fosfolipider, steroler och andra lite mer polära ämnen. Dessa hittar vi främst i vegetabilier och liknande. Som vi vet är triglycerider uppbyggda av olika fettsyror som finns i många olika kombinationer och dessa finns i olika livsmedel. De vanligaste fettsyrorna är palmitinsyra som finns i de flesta livsmedel. Linolsyra som är den mest förekommande fleromättade fettsyran (även linolsyra som är basen i omega 3). Oljesyra som är den vanligas förekommande i vår kost som vi kan hitta i olja och nötter samt stearinsyra som finns speciellt mycket i kakao och kött. De största fettkällorna i vår kost utgörs av köttprodukter, glass, godis, grädde, ost, mjölk matfetter och kött.

Vilket fett i vilken mat?
Ett enkelt sätt för att se om ett fett innehåller mycket mättat fett är att placera livsmedlet i kylskåpet och är det hårt vid kylskåpstemperatur innehåller fettet mycket mättade fettsyror och transfettsyror. Samma sak går att göra med omättade och fleromättade fetter. Är fettet flytande eller mjukt vid kylskåpstemperatur tyder det på att det finns mycket omättade och fleromättade fettsyror i fettet.&nbsp Mättade fettsyror finns det mycket av i mjölk som är lite fetare, fil, smör, ost, grädde, choklad med mera.

Enkelomättade fettsyror finns det mycket av i olika oljor (rapsolja och olivolja), i olika sorters nötter (mandel, cashewnötter med flera), avokado och några andra produkter.

I gruppen fleromättade fettsyror finns det två speciellt viktiga fleromättade fetter och de är omega 3 och omega 6. Dessa finns i bland annat fisk. Livsmedel som innehåller mycket fleromättade fettsyror är därför just fet fisk men även sesamfrö, oljor (rapsolja, sesamolja), valnötter med mera.

Rekommendationer
Alla sorters fett behöver inte tillföras till kroppen utan det är egentligen bara de essentiella fettsyrorna som vi måste få i oss på något sätt. De andra fetterna har vi inte något stort behov av. Rekommendationerna säger att vi bör få i oss mins 3 energiprocent (E%) av de essentiella fettsyrorna. 1 gram fett ger 0,35% av det dagliga intaget (se uträkning stycket nedanför) men av dessa 0,35% är det bara en liten del som är essentiella fettsyror. Av dessa 3 E% rekommenderas det att minst 0,5 E% ska vara i form av n-3-fettsyror. Den totala mängden fett bör inte överskrida 30 % /dag enligt livsmedelsverket men det beror på vilken kost man äter. Av dessa 30 % bör det vara 10-15 % cisfleromättade fettsyror i form av n-3 fettsyror. Samtidigt bör det inte tillföras mer än 10 E% mättade och trans-fettsyror. Av cisenkelomättade fettsyror bör vi få i oss 10 E%.

E %
Med energiprocent menar man hur många procent fett av det totala intaget av energigivande näringsämnen man får i sig per dag. Ett gram fett ger 37 Kj/g och för att sen räkna ut hur många procent det är man får i sig tar man antalet gram fett* 37kj sen delar man det med den totala mängden kj man fått i sig på en dag av alla energigivande näringsämnen. Ett exempel är om vi räknar på en kost på 2500 kcal (10500Kj) och vi äter 1g fett då blir det 437/10500=0,0035 =0,35 E %.

Bra eller dåligt fett
Det är inte så vanligt att ha fettbrist men många personer lider däremot av fetma (de har för mycket fett i kroppen). Fett finns i mycket av dagens livsmedel i större eller mindre mängder. Vissa produkter kan ha hög fetthalt men det betyder inte nödvändigtvis att de är jätte onyttiga, kroppen behöver trots allt fett för att fungera. Det måste bara vara rätt sorts fett i rätt mängder. Det diskuteras mycket om vad som är rätt mängd då det finns några som säger att man bara ska äta ett visst antal procent fett om dagen medan det finns dieter som LCHF (low car, high fat) vilket innebär att man ska äta lite kolhydrater och mycket fett. Resultatet av denna metod gör att folk kan bli smalare alltså kan man inte säga att enbart fett är upphovet till fetma utan i kombination med kolhydrater bidrar det till övervikt. De olika fetterna kan däremot påverka hälsan på olika sätt.

Dåligt fett
Härdat fett, som exempelvis margarin, innebär att man omvandlar omättade fettsyror till delvis mättade fettsyror vilket gör fetterna hårdare. Det som även händer är att de nyttiga omättade fettsyrorna omvandlas till inte lika nyttiga, delvis mättade fettsyror. Dessa fetter kallas med ett annat namn transfetter.&nbsp Transfettsyror är de fettsyror i kosten som kan gör att risken för hjärt- och kärlsjukdomar ökar. Detta på grund av att transfettsyrorna gör så att halten LDL-kolesterol höjs och halten HDL- kolesterol sänks. Man kan säga att LDL- kolesterol är det onda medan HDL- kolesterol är det goda kolesterolet. LDL- kolesterol fungerar genom att det har en dragningskraft till kärlväggarna i blodkärlen. Drabbas man då av högt blodtryck tar sig LDL- kolesterolet in i kärlväggen, oxideras och dör. När det dött bildas det små skumbollar som täpper till delar av kärlet. Vid för mycket ”skumbollar” i blodkärlet kan det täppas igen helt och leda till blodproppar.

Bra fett
Byter man ut lite av det mättade fettet i kosten mot enkelomättat eller fleromättat kan det leda till lägre halter totalkolesterol samt lägre LDL- kolesterol halter. Det tros även vara så att de livsmedel med högt innehåll av enkelomättade fettsyror är bättre för hälsan än kost som har samma mängd fleromättade fettsyror.

Omega- 3- fettsyror gör att halten HDL ökar i blodet och ökar man intaget av omega- 3 kan risken för blodproppar minska. Omega- 3 gör även så att triglyceriderna i blodet minskar.

Minskningen av triglycerider, LDL- kolesterol och totalkolesterol bidrar till en mindre risk att drabbas av hjärt- kärlsjukdommar.

Källor
Näringslära för högskolan/Fetter (5:e upplagan)

Kemin i Samhället/Livsmedelskemi/Fetter (1999)

http://www.ne.se/enkel/fettsyror

http://sv.wikipedia.org/wiki/Fettsyra

http://www.slv.se/sv/grupp1/mat-och-naring/vad-innehaller-maten/fett/

http://www.netdoktor.se/overvikt/?_PageId=289

http://www.halsosidorna.se/Kolesterol.htm

http://www.slv.se/sv/grupp1/Mat-och-naring/Vad-innehaller-maten/Fett/Fakta-om-fett/

http://www.vitaelab.se/Faktasektion/Essentiella-fettsyror

http://www.halsosidorna.se/Fettsyrorilivsmedel.htm

http://www.slv.se/sv/Fragor--svar/Fragor-och-svar/Fett-och-oljor/Vad-ar-hardat-fett/

http://sv.wikipedia.org/wiki/Kolesterol

http://www.solnahalsoklinik.se/behandlingar/om-fettet-3521805

Bildkällor
Bild 1: Foto av Kimberley Kinnunnen

Bild 2: http://en.wikipedia.org/wiki/File:Oleic-acid-3D-vdW.png + egen bild ritad i Chemsketch

Bild 3: http://en.wikipedia.org/wiki/File:Elaidic-acid-3D-vdW.png + egen bild ritad i Chemsketch

Bild 4: http://sv.wikipedia.org/wiki/Triglycerid

Bild 5: http://commons.wikimedia.org/wiki/File:ALAnumbering.png

Bild 6: Egen bild av André Karlsson

Bild 7: E gen bild av André Karlsson